Geriau su numirėliu nekeliauti. Henri Michaux
Pažiūrėk pro langą.
Argi tai tau neprimena to meto, kai plaukei laivu?
Kai vėlią naktį,...
tu gulėjai, žiūrėdamas į lubas,...
ir vanduo tavo galvoje...
buvo panašus į aplinkinį kraštovaizdį,...
o tu galvojai: kodėl šis kraštovaizdis...
juda,...
o laivas... stovi?
Pakartok, iš kur tu?
- Klyvlendo. - Klyvlendo.
- Erio ežeras. - Erio ežeras.
Ar turi tėvus ten, prie Erio?
Jie neseniai mirė.
Ar turi žmoną...
prie Erio?
Ne.
- Sužadėtinę? - Na, aš...
vieną turėjau, bet ji..
persigalvojo.
- Susirado kitą. - Ne.
Susirado.
Bet tai nepaaiškina,...
kodėl tu įveikei visą šį kelią,...
juk visi keliai veda į pragarą.
Aš...
gavau darbą Mešino mieste.
Mešine? Tai geležinkelio šakos pabaiga.
- Tikrai? - Taip.
Na, aš...
gavau laišką...
iš Dickinson'o metalo gamyklos vadovybės,...
patvirtinantį, kad gavau darbą ten.
Štai kaip?
- Taip. Aš buhalteris.
Negaliu perskaityti, nes aš neraštingas,...
bet vieną galiu tau pasakyti tikrai:
netikėčiau nei vienu žodžiu, parašytu ant popieriaus gabalėlio,...
ypač iš Dickinson'o, iš Mešino miesto.
- Tu ten rasi tik kapą sau.
Žiūrėk! Jie šaudo į bizonus.
Vyriausybė pranešė,...
kad vien per praeitus metus jų nušauta milijonas.
Atsiprašau, sere. Ar nepasakytumėte, kaip patekti į ofisą?
Ačiū.
Atsiprašau...
Atsiprašau. Laba diena, sere.
Aš Bill'as Blake'as, jūsų naujasis buhalteris iš Klyvlendo.
Ko, po velnių, jums čia reikia?
Na, aš turiu laišką, patvirtinantį,...
kad gavau čia darbą.
Šis laiškas išsiųstas prieš du mėnesius.
Taigi, jūs pavėlavote mėnesį.
Štai čia ponas Olafsen'as. Jis mūsų naujasis buhalteris.
Atsiprašau. Manau, kad čia įvyko kažkokia klaida.
- Klausykite, Mr. Black'ai, - Blake'as.
Aš esu labai užsiėmęs žmogus ir ponas Dickinson'as nemoka man už bereikalingas šnekas.
Aš suprantu, kad nemoka, bet laiškas juk viską paaiškina.
Aš išleidau visas savo santaupas, kurios dar liko po tėvų mirties.
Klausykite pone Black'ai, aš turiu daug darbo,...
o tai - ne mano reikalas.
Norėčiau pasišnekėti su ponu Dickinson'u.
Ne, aš nemanau, kad jūs to norite.
Aš reikalauju.
Jūs reikalaujate?
- Aš reikalauju. - Jūs reikalaujate?
Taip.
Tada eikite. Durys ten.
Gerai.
Eikite gi!
Gerai, einu.
Laba diena?
Pone Dickinson'ai?
Kas jūs, po velnių?
Ir kur ištraukėte šį kvailą kostiumą? Klyvlende?
Tikrai taip, pone.
Aš pirkau jį Klyvlende.
Ką jūs veikiate mano kabinete?
Na, aš... aš... aš atėjau pasišnekėti apie mano darbą.
Vienintelis darbas, kurį galite gauti čia - įlysti į pušinę dėžę.
Dabar nešdinkitės.
Labai jums ačiū, pone.
Pone Olafsen'ai, eikite dirbti.
Atleiskite.
Atleiskite man.
Atsiprašau.
Atleiskite man, pone.
Ar galėčiau paprašyti butelio?
Kai buvai šliundra, tu mums labiau patikai.
Šiknius.
Šūdas!
Ką, nori nupaišyti mano portretą?
Apgailestauju.
- Leiskite padėti. Štai. - Tai šlamštas. Niekam tikęs.
- Štai. - Šis irgi.
Atsargiai.
- Ar viskas gerai? Jūs sveika? - Lygtai.
Štai. Išgerkite. Ar norite išgerti?
Ačiū.
Atleiskite.
Ar galite mane palydėti?
- Ž-žinoma. Žinoma. - Tikrai?
Aš tik pasiimsiu savo lagaminą.
- Mums čionai. - Gerai.
Manau, kad tas storas vyras buvo girtas.
- Jau ruošiausi ką nors pasakyti, bet nenorėjau prisišaukti bėdos. - Nieko tokio.
Tai mano kambarys.
Aš nelaukiau lankytojų.
- Patinka? - Taip, čia gražu.
Tos gėlės. Dieve!
Jos labai gražios.
Taip? Ačiū.
Prašau.
Aš darau jas iš popieriaus.
Jei tik turėčiau pinigų,...
daryčiau jas iš medžiagos.
Šilko.
Ir ant kiekvienos gėlytės užlašinčiau po lašelį kvepalų.
Prancūziškų kvepalų.
Ant kiekvienos.
Kuo ji kvepia?
- Popieriumi. - Tai ir yra popierius.
Ei, Bill'ai. Ar turi tabako?
- Ne, aš nerūkau. - Prakeikimas.
Atsargiai, jis užtaisytas.
Kam jis tau?
Tam, kad čia Amerika.
Charli.
Žinai, Thel'a,...
aš niekada nenorėjau išeiti.
Mes kalbėjom,...
mes susitarėm, kad viskas baigta, bet...
tu visada būsi mano širdy, Thel'a.
Visada.
Aš...
Aš tau atnešiau...
dovaną.
Dovaną?
Na...
Aš eisiu.
Ir...
aš atsiprašau, Thel'a,...
už...
už įsiveržimą.
Aš vis tiek niekada tavęs nemylėjau.
Ne, Charli.
- O aš visada mylėsiu tave, Thel'a. - Ne!
Thel'a.
Balto žmogaus kulka prie tavo širdies.
Aš stengiausi ją išimti, bet ji per giliai.
Vietoj jos peilis išims tavo širdį...
ir išleis tavo dvasią.
Kvailas baltas žmogus.
Ar turi tabako?
Aš nerūkau.
Ei, Wilson'ai, ar turi gero tabako?
Žinoma, tu neturi gero tabako. O tu?
Šūdas. Tu dar nepriaugai iki tabako.
Ponas John Dickinson'as.
Praeitą naktį mano sūnus Charli's,...
tegu Dievas jį palaiminą,...
buvo šaltakraujiškai nušautas mūsų nuosavame viešbutyje.
Žiaurus žmogžudys, kažkoks ponas Bill'as Blake'as, nušovė ir panelę Thel Russel,...
mano mylimo sūnaus sužadėtinę.
Tai dar ne viskas. Jis pavogė labai brangų ir gerą arklį,...
nuostabų keršą žirgą, priklausiusį mūsų arklidėms.
Velniai rautų, keršas arklys nevertas to, kad taip jaudintis.
Užsičiaupk!
Sako, kad jūs patys geriausi baltųjų ir indėnų žudikai...
šiame pasaulio kampelyje.
Cole Wilson'ai, legendos sklando apie tave.
Aš žinau, kad galiu pasitikėti tavimi.
Conway Twill'ai, tu tikrai esi geras žudikas,...
bet tau geriau prikąsti savo liežuvį.
Ir Johnny "Mažyli" Pickett'ai.
aš girdėjau, kad tu nužudei 14 žmonių.
Aš abejoju, kad tau yra tiek metų,...
ir negaliu susidaryti apie tave savo nuomonės.
- Aš visada dirbu vienas. - O, atleiskite, pone Dickinson'ai,...
bet aš taip pat niekada nedirbau su kuom nors.
- Niekada. - Taip, aš irgi.
Tylėt!
Mano berniukas Charlis negyvas!
Šį kartą aš neprašau. Aš įsakau.
O jei kam nors tai nepatinka, esu pasiruošęs nudėti jį pats.
Tas niekšas neturėjo suspėti toli pabėgti.
Pone Dickinson'ai, leiskite man kai ką pasakyti.
Manau, mums reiktų pradėti rytoj anksti ryte.
Noriu pasakyti, kad dabar jau beveik vakaras...
ir kol mes susiruošime į kelią...
Noriu, kad pristatytumėte man jį gyva ar mirusį,...
nors miręs būtų paprasčiau.
Aš samdau jus, berniukai.. Jus, būtent jus...
ir esu pasiruošęs mokėti daugiau, nei kada nors mokėjau.
Berniukai,...
medžioklė prasidėjo.
Kvailas baltas žmogus.
Paskelbkite 500 dolerių apdovanojimą už jo pagavimą...
ir tegu ištraukia jį nors ir iš pragaro.
Praneškite tai visiems šerifams, medžiotojams ir kitiems veltėdžiams visoje šioje prakeiktoje teritorijoje.
Visiems visiems. Noriu to niekšo galvos.
Ir neužmirškite pridėti mano keršojo žirgo aprašymo. Noriu atgauti savo arklį.
Tegu bus prakeiktas tas keršas, kvailas gyvulys.
Tegu susuka jį su tuo kuinu...
Jei negali gyventi be keršo arklio, nusipirk sau bėrą...
ir pats nusipaišyk baltas dėmes. Aš taip suprantu.
Jėzau Kristau!
Na, kaip galima pasitikėti žmogumi, kuris...
šneka su lokiu.
Šneka su tuo prakeiktu lokiu.
Apvalūs akmenys po žeme...
šnekėjo per ugnį.
Ką?
Daiktai, panašūs iš prigimties ir auga panašiai,...
o šnekantys akmenys ilgai gulėjo, žiūrėdami į saulę.
Šnekantys akmenys?
Kai kurie mano, kad jie nuo šviesos subyra,...
bet aš tikiu, kad jie žemėje atsirado po žaibo tvyksnio.
Ar tu užmušei tą baltą žmogų, kuris užmušė tave?
Aš nesu negyvas.
Kokį vardą tau davė gimus, kvailas baltas žmogau?
Blake'as.
William Blake'as.
Tai melas? Ar balto žmogaus pokštai?
- Ne, aš esu William Blake'as.
Tada tu negyvėlis.
Atleiskite. Aš nesuprantu.
Ar tikrai tavo vardas William Blake'as?
Taip.
Kiekvieną naktį...
ir kiekvieną rytą...
kas nors gimsta kančiai.
Kiekvieną rytą ir kiekvieną naktį...
kas nors gimsta palaimai.
Vieni gimę palaimai.
Kiti gimę begalinei nakčiai.
Aš tikrai nieko nesuprantu.
O aš suprantu, William Blake'ai.
Tu buvai poetas ir dailininkas.
O dabar tu baltojo žmogaus žudikas.
Turi pailsėti, William Blake'ai.
Vieni gimę palaimai.
Kiti gimę begalinei nakčiai.
Iškepk sausainių, mama.
Brangioji.
Tu nelietei jo?
- Ne? - Ne.
- Prisiek. - Prisiekiu.
Prisiek, kad sakai tiesą.
Prisiekiu, kad sakau tiesą.
Niekam ir niekada nė žodelio.
Supratai?
Ir jokių klausimų.
Kur mes?
Tu esi persekiojamas, William Blake'ai.
Ar tikrai? Noriu pasakyti - iš kur žinai?
Balto žmogaus smarvė byloja apie tai.
Bet kodėl mums ne...
Gal mums reikėtų...
Ką daryti mums?
Erelis niekada neeikvoja tiek daug laiko, kai jis mokosi iš varnos.
Kuris nors jūsų norėtų tapti mėnuliu?
Dieve, mano pimpalas nušalo.
Oi!
Pasirodo mano užtrauktukas buvo atsisegęs.
Mes jojame tik kelias dienas, berniukai, bet Jėzau,...
nei vienas jūsų negali paneigti fakto, kad mes vis tik...
Nubalnokit savo prakeiktus arklius.
Nubalnok prakeiktus arklius.
Eik.
- Šį laužą uždegė indėnas.
O.
O, indėnas.
Mes vejamės ne prakeiktus indėnus Cole'ai. Man atrodo, kad...
Dickinson'as nieko nesakė apie tuos trenktus indėnus.
Man atrodo, kad jaunuolio vardas - William Blake'as.
Ar daug pažįsti indėnų vardu William Blake'as? Įsivaizduok: "Sveiki, vade Billy..."
Nieko negirdėjai?
A?
- Girdėjai? - Ne. Ne.
Regis man pasirodė.
Girdėjai apie Wilson'ą?
- Kas? - Ar girdėjai apie Cole Wilson'ą?
Kas per klausimas? Žinoma aš girdėjau apie Cole Wilson'a.
Visi apie jį žino. Jis - gyva legenda.
Jis išdulkino abu savo tėvus.
- Jis ką? - Jis išdulkino savo tėvus.
- Abu? - Jo.
Motiną. Tėvą. Tėvus. Abu. Išdulkino juos.
A...
Žinai ką dar girdėjau?
Po to jis juos užmušė, iškepė ir suvalgė.
Tai tu sakai, kad jis užmušė abu savo...
Aš sakau: jis išdulkino, užmušė, iškepė ir suvalgė.
Jis bejausmis, supranti?
Naktį perrėžti gerkles mums, jam tas pats, kas eiti pasivaikščioti.
Žinoma, jei toks narsuolis,...
kaip tu, įsūdytų jam kulką, visi išsižiotų:
"Johnny 'Vaikis' Pickett'as pribaigė Cole Wilson'ą."
William Blake'ai,...
ar žinai, kaip elgtis su šiuo ginklu?
- Nelabai. - Šis ginklas atstos tau liežuvį.
Su jo pagalba tu išmoksi kalbėti,...
o tavo poezija nuo dabar bus rašoma krauju.
Koks tavo vardas?
Mano vardas Niekas.
- Atsiprašau? - Mano vardas Exaybachay:
Tas, Kuris Kalba Garsiai, Nieko Nesakydamas.
Tas, Kuris Kalba.
Bet tu sakei, kad tavo vardas Niekas.
Aš noriu, kad mane vadintų Nieku.
Nieke?
O kodėl tu ne su savo gentimi?
Mano kraujas maišytas.
Mano motina buvo iš phi gun ni genties.
O tėvas iš abso luka.
Tokios vedybos netoleruojamos.
Kai buvau mažas berniukas,...
dažnai likdavau vienas.
Todėl ilgus mėnesius sekdavau paskui briedžių žmones,...
kad įrodyčiau, jog būsiu geras medžiotojas.
Ir vieną dieną mano briedžių giminaičiai pasigailėjo manęs,...
ir vienas jaunas briedis atidavė man savo gyvybę.
Peiliu aš atėmiau jo gyvybę.
Kai ruošiausi jį doroti, pasirodė balti žmonės.
Tai buvo anglų kareiviai.
Vieną papjoviau peiliu, bet kitas trenkė man per galvą buože.
Viskas užtemo.
Atrodė, kad siela paliko mane.
- Paskui mane nuvežė į rytus...
narve.
Atgabeno į Torontą, vėliau į Filadelfiją,...
o po to - į Niu Jorką.
Ir kiekvieną kartą, kai aš atvykdavau į naują miestą,...
baltieji perveždavo...
visus savo žmones ankščiau manęs.
Kiekviename naujame mieste būdavo tiek pat baltųjų, kiek ir prieš tai buvusiame.
Ir aš niekaip negalėjau suprasti, kaip galima visą miestą...
pervežti taip greitai.
Galop patekau į laivą, kuris plaukė...
per didžiulę jūrą...
į Angliją.
Mane rodydavo žmonėms...
kaip pagautą žvėrį.
Kaip parodoje.
O aš erzindavau juos tikėdamasis,...
kad taip jie nustos domėtis jaunu laukiniu,...
bet jų susidomėjimas tik augo.
Vėliau jie nusprendė mokyti mane savo mokyklose.
Ir jose aš atradau,...
knygoje...
žodžius, kuriuos tu, William Blake'ai, parašei.
Tai buvo galingi žodžiai, jie daug ką sakė man.
Bet aš rengiau kruopštų planą ir galop pabėgau.
Dar kartą perplaukiau vandenyną.
Iškentėjau daug skausmo,....
kol keliavau atgal, į savo tautos žemes.
Kai jie pažino mane,...
juos supykdė pasakojimai apie mano nuotykius.
Jie išvadino mane melagiu.
"Exaybachay." Tas, Kuris Kalba Garsiai, Nieko Nepasakydamas.
Jie juokdavosi iš manęs. Mano gentis.
Ir man beliko tik keliauti vienam.
Aš - Niekas.
Argi jūs nesidžiaugiate, kad saulė leidžiasi lėtai?
Noriu pasakyti, kad ji būtent leidžiasi, o ne gęsta kaip užpūsta žvakė?
Turiu omeny, kad ką tik mes jojome, bei galėjome matyti viską aplinkui, o taip pat ir viens kitą...
staiga, bum! Ir visiška tamsa.
Tai velniškai gąsdina mane.
Kartą, labai seniai, gyveno miške trys lokiai.
Lokys tėtis, lokė mama...
ir mažas lokiukas.
Kartą ryte jie sėdo pusryčiauti.
Ant stalo padėjo didelę košės lėkštę, vidutinę lėkštę ir mažą lėkštutę.
Bet košė buvo labai karšta.
Kvailas baltas žmogus.
- Todėl jie išėjo pasivaikščioti. - William Blake'ai, tu eisi pas juos.
- O tuo metu maža mergaitė... - Ką?
Vienas? Kodėl mums jų neapeiti?
Ne!
Tu eisi.
Tai išbandymas.
Aš jų nepažįstu, o ir neatrodo jie labai draugiškai.
- Kas, jei jie užmuš mane? - Niekas stebės.
Ji norėjo miego, todėl įėjo į miegamąjį.
- Čia buvo didelė lova, vidutinė lova ir... - Gerai.
- Aš eisiu. - ... maža lovytė.
Aš neičiau, bet einu.
Lokiai grįžo namo. Tėtis lokys sako:
"Kažkas valgė košę iš mano lėkštės".
- Kaip būtų geriau čia nusileisti? - Tylėk ir eik.
- Jis nuplėšė jos skalpą, - Gerai.
ir nurovė jos galvą.
O po to paėmė mergaitės auksinius plaukučius ir numezgė iš jų megztinį savo lokiukui.
- Tai siaubinga. - Šiąnakt aš prisiminiau...
žiaurųjį imperatorių Nero Augustą.
Jis plakdavo visus krikščionis.
Kaip tai plakdavo?
Na, kaip kraupiame nakties košmare.
Kai visus užmuša, o tu negali nieko padaryti.
Arba kaip skėrių pulkas.
Pavyzdžiui, pasikvietęs pasilinksminti svečių,...
Neronas apšviesdavo savo sodą...
gyvų degančių krikščionių kūnais apipiltais aliejumi,...
lyg fakelais ar šviestuvais.
O pietų metu,...
sargybiniams liepdavo ištrinti krikščionis...
aromatinėmis žolelėmis ir česnaku...
ir užsiūti juos į maišus.
O tada jie numesdavo tuos maišus laukiniams šunims.
Taip, tai siaubinga.
- Siaubinga. - Siaubinga yra štai kas.
Supranti, aš jau nebegaliu gerti viskio taip, kaip anksčiau.
Mano senas pilvas jo jau nebepriima.
Aš triedžiu nuo jo kiekvieną kartą, įsivaizduoji?
Man gaila, Didysis Džordžai.
Aš čia tokį valgį pagaminau, koks net auksaplaukėms nesisapnavo.
Tikiuosi, jis sutvarkys tavo seną pilvą.
Šitos pupelės - visiškas šlamštas.
Kodėl tau neužsičiaupus ir neėdus savo pupelių?
Šios pupelės pagamintos su oposumo mėsa ir prieskoniais.
- Aš stengiausi. - Gerai, Sally,...
man nusišvilpt kas ką sako.
Aš vis tiek manau, kad tu puikiai gamini pupeles.
Kodėl tau mūsų nepamaloninti ir nepaskaityti iš tos Gerosios Knygos?
Ačiū, Didysis Džordžai. Su malonumu.
"Ir tą dieną atiduos Dievas tave į mano rankas;...
ir aš sutriuškinsiu tave ir nukirsiu tau galvą;...
ir atiduosiu tą dieną lavonus filistinams,...
paukščiams danguje ir žvėrims laukiniams maistui."
Amen.
- Kas tie filistinai? - Na, paprasčiausi nenaudėliai.
Labas.
Aš užuodžiau pupeles.
Su kuo tu keliauji?
Su Nieku.
Kur trauki?
Nežinau.
- Mėgsti pupeles? - Aš...
mėgstu pupeles.
Ar turi truputį tabako?
- Atsiprašau, aš nerūkau. - Duotum man truputį tabako?
- Jei turėčiau. - Iškeisčiau pupeles į nedidelį kiekį tabako.
Neturiu tabako, bet pupelių neatsisakyčiau.
Skauda?
- Taip. - Akiniai.
- Taip. - Neblogas kostiumėlis.
- Aš išvalyčiau jį. - Tikrai?
- Jo. - Kokio dydžio tavo batai?
- Dešimto. - Atrodo patogūs. Ane?
Neblogi.
Kas čia per gėlė?
Na, tai rožė...
popierinė.
- Popierinė. - Rožė. - Nagi, žvilgtelk čionai.
- Žiūrėk, kokie ašmenys. - Hmm.
- Pačiupinėk. - Nenorėčiau.
Pirmyn!
- Hmm. - Tai labai, labai aštrus peilis.
- Mm-hmm. Mm-hmm. - Jo. Jo.
- Kaip ji vadinasi?
- Gražuolė. - Atleiskite?
Ta kepurė. Kaip ji vadinasi?
Aš neužtikrintas.
O tavo plaukai. Jie minkšti.
Kaip mergaitės.
Dieve, kokie švelnūs.
Kaip tau pavyko?
Žiūrėk mano kokie - kaip šiaudai, tik gyvuliams kraikui.
- Neįsivaizdavau, kad gali būti tokie plaukai. - Hm.
Kaip tau pavyksta juos padaryti tokius?
Manau, tiesiog pasisekė.
Laimingas. Jo...
O, taip.
Po velnių, laikyk rankas atokiau nuo jo.
Aš tau berods sakiau, kad neliestum manęs!
Man nusispjaut, ką tu sakei. Laikyk rankas toliau nuo jo plaukų.
Kodėl gi? Tu čia prie ko?
Prie to, po velnių.
- Tikrai? Jis mano! - Štai taip.
- Jis tavo? - Taip!
Jis mano, Disysis Džordžai. Ankstesnysis buvo tavo.
- Ir ką? - Aš jį pirmas pamačiau.
Nusispjaut man kas ką pirmas pamatė, kas ką padarė ar kurį padarė.
Tu pribaigei ankstesnįjį filistiną. Šis - mano.
Jei panorėsiu, tai ir šis bus mano, prisiekiu.
Gerai. O kas bus, jei aš tave nudėsiu?
- Ką tada pasakysi? - Nori nušauti mane?
- Tikrai taip. - Tai ko nešauni, po velnių?
- Tuoj aš tave tikrai nudėsiu. - Pirmyn. Šauk!
- Nudėsiu. - Užteks šnekėti, padaryk tai.
Nušausiu.
- Štai tau! - O Dieve, aš sužeistas! Dieve pasigailėk!
Degina kaip pragaro liepsna! Ak tu kalės vaike.
Man teks dabar kai ką nudėti.
Na, po velnių, jaučiu tu niekam neatiteksi.
- Kas per velnias? - Niekas.
Velnio padarai.
Aš viriau, valiau, siuvau,...
ir dabar turiu teisę...
Tai aš.
Ieškomas.
"Už žvėrišką Thel'os Russell ir Charles Ludlow Dickinson'o nužudymą."
Aš nežudžiau Thel'os.
Aš jos nežudžiau.
Tavo veiksmai beprasmiški.
Tai akivaizdus melas. Jie negali...
Tu nesustabdysi debesų, pastatęs laivą.
Ką? Ką pasakei?
Žinai, man jau per gerklę lenda tos indėniškos nesąmonės.
Nuo tada, kai mes susitikome, aš nesupratau nei vieno tavo pasakyto žodžio.
Ar tu užtikrintas, kad neturi tabako?
Jau sakiau tau, kad nerūkau.
O jei nerūkau, tai visai galimas daiktas, kad neturiu ir tabako.
Exaybachay su tavim, William Blake'ai, daugiau nejos.
Manau, kad geriausias patarimas - neduoti tų kvailų patarimų.
Kokio velnio?
Kas čia?
Kas čia parašyta?
Skaityk.
- "Ieškomas: William Blake'as." - Aha?
"už 500 dolerių atlyginimą."
Šūdas.
Velnias. Panašu, kad mus išdulkino kaip kekšes ne darbo metu.
Dėkui ponui Dickinson'ui, po velnių.
Aš jums paaiškinsiu kas čia parašyta.
Čia parašyta, kad bet kuris suknistas medžiotojas,...
ėdantis dvokiančias pupeles su oposumo mėsa, gali gauti tuos pinigus.
Kaip jums tai patinka? A?
- Kiekvienas suknistas nenaudėlis. - Te prakeikia mane...
Penkis šimtus dolerių. Nesuprantu.
Galvojau, jis pasamdė tik mus. Noriu pasakyti - jis davė mums avansą auksu.
O dabar... O dabar aš vidury šūdo krūvos...
su dviem bepročiais lunatikais.
Vienas netaria nė žodžio,...
o kitas viauksi nesustodamas!
- Ar tik nesiruoši verkti dėl mūsų?
Tavo vietoje to nedaryčiau.
- Kodėl ne? - Todėl, kad tai pakenks tavo sveikatai.
Eik tu...
- Eiti man?
Eik tu.
Velnias.
Dieve, Cole'ai.
Jis gi dar vaikas.
Dabar jis šunų ėdalas.
Taip.
Aš ką tik paragavau...
Didžiosios Dvasios...
ir Tėvo Peyote'o maisto.
Manai ir man reiktų tai išbandyti?
To valgyti negalima, netgi William Blake'ui.
Vaistinės žolelės...
sukels regėjimus, kurių dabar matyti tu negali.
Mano pietiniams broliams uždraudė jį naudoti...
Ispanų velniai.
Bet dabar,...
netgi Notoemne ir Dene...
žino jo pamėgtus kelius.
Kas?
Ko tu žiūri?
William Blake'as.
Keista, kad tu neatsimeni savo eilių.
Aš nieko eilėse nesuprantu.
Koks tu kuklus...
Klausyk...
Aš labai silpnas.
Alkanas.
Vizijos pasirodo ne visiems, William Blake'ai.
Kad taip įvyktų, žmogus turi nevalgyti ir negerti.
Visos šventos dvasios...
atpažįsta tuos, kurie skuba.
Ruoštis kelionei šis būdas yra geriausias.
Aš kažkur pamečiau savo akinius.
Blogai matau.
Greičiausiai be jų matysi geriau.
Tu keistas žmogus.
Labai keistas.
Tesaugo tave Didžioji Dvasia, William Blake'ai.
Nieke?
- Ei, Marvin'ai. - Ką?
Kodėl Dickinson'o telegramoje neaprašomas arklys, kurį nugvelbė...
tas suknistas žmogžudys?
Aprašomas, Lee. Keršas... Toks pat, kaip ir šitas.
Baltos kojos, rudas pasturgalis, rudi šonai.
Argi? Abejoju, Marvin'ai.
Tu asilas! Ta prakeikta telegrama pas tave. Ištrauk ją ir perskaityk.
Tikrai. Ji pas mane, tuoj patikrinsiu.
Gal aš suklydau.
Lee! Tai jis!
Tu William Blake'as?
Taip, aš.
Žinote mano eiles?
Kai kurie gimę begalinei nakčiai.
Na, Roma irgi ne per vieną dieną pastatyta, Cole'ai.
Tiesa, aš nemačiau, kaip tai atrodė.
Švieži lavonai.
Taip. Velnias, turbūt jie neturi tabako.
Žvilgtelk, čia kažkokia telegrama, ar ką?
Ką čia rašo?
Vėl Dickinson'as.
Prakeiktas Dickinson'as. Nori pasakyti, kad dabar jis pasitelkė įstatymą?
Jėzau.
Štai ką pasakysu. Jei tas Blake'as, pradės šaudyti šerifus,...
galop aš pamėgsiu tą niekšą.
Velniškai panašu į bažnytinį paveikslą.
Ir taip, pradėsiu nuo pradžių.
Mano protėviai iš Škotijos, jei pastebėjai.
Jie kilo iš Mactwill'ų klano.
Jei gerai pamenu, jų škotiškas sijonas buvo auksinės ir rožinės spalvos.
Bet pats aš jo niekada nenešiojau.
Kai jis išvažiavo į vakarus ieškoti darbo,...
išbraukė dalelę "Mac" iš savo pavardės.
O jei pašnekėtume apie tavo giminę, Cole'ai? Leisk man spėti.
Grečiausiai Vokietija? Atspėjau?
Aš teisus?
Austrija?
Atleiskite, norėčiau pakalbėti su ponu Dickinson'u.
- Aš reikalauju pokalbio su ponu Dickinson'u.
Prakeikti raudonodžiai.
Oi!
- Niekas? - William Blake'as.
- Ji pyksta.
- Ji nuostabi.
- Apie tave ji to nepasakytų. - Tikrai?
Tu mus pertraukei romantišką akimirką, William Blake'ai.
Atleisk.
Lik čia, kol aš negrįšiu.
Neleisk saulei pradeginti skylės savo subinėj, William Blake'ai.
Stokis ir pats laikyk plūgą,...
užkask numirėlio kaulus.
Ar dar turi mano akinius?
Ne, aš juos išmainiau.
- Tu juos išmainei? - Neturi tabako?
Ne, aš išmainiau jį.
- Į ką? - Nesakysiu.
- Melagis. - Vagis.
Man nesvarbu, net jei buvai ištekėjusi šešioliką kartų,...
vis tiek aš myliu tave.
Aš nuvesiu tave prie tilto, padaryto iš vandens.
Prie veidrodžio.
Ten tu galėsi pereiti į kitą gyvenimo lygmenį.
Į tą vietą, iš kur William Blake'as kilęs.
Ten jo dvasia.
Aš noriu būti užtikrintas, kad tu sugebėsi grįžti atgal per veidrodį,...
ten kur jūra liečiasi su dangum.
Baltojo žmogaus prekybos faktorija.
Indėnai čia pasigauna ligas.
Ką turi omeny?
Raupai, džiova.
Apklotai užkrėsti.
Ligos plinta per kaimus.
Matau, tu įsigyjai naują ginklą.
A? O, taip - vinčesteris.
- Štai. Imk. - Ne.
Imk!
Aš paėmiau jį iš negyvo balto žmogaus.
Ar William Blake'as nužudė tą baltąjį?
Taip.
William Blake'as nužudė baltą žmogų.
Mums reikia kanojos.
Vanduo.
"Už žiaurų Charles Dickinson'o ir jo sužadėtinės, Thel'os Russell, nužudymą.
O taip pat už vietinio šerifo,...
jo padėjėjo, Didžiojo George Drakoulious'o,...
Benmont Tench'o ir Salvatore Sally Jenko nužudymą."
- Neblogai. - A?
Esi neblogai pavaizduotas, William Blake'ai.
Noriu, kad paimtum.
- Tai dovana. - Aho.
Labas rytas. Melskis viešpačiui mūsų...
ir jo Šventoji jėga ves tave gyvenimo tamsybėse.
Kuo galiu padėti, sūnau mano?
Visi mūsų šaudmenys su garantija.
Paskutinę partiją palaimino Detroito arkivyskupas.
Labas rytas.
Teapšviečia šią žemę savo dieviškąja šviesa mūsų viešpats Jėzus Kristus...
ir išnaikina jos tamsiausias vietas nuo pagonių ir filistinų.
Toks Kristus, kokį įsivaizduoji tu,...
mano vaizduotėje yra pats pikčiausias priešas.
Ar turi tabako?
Žinoma ne.
Ar tose skardinėse už tavęs ne tabakas?
Tikrai, bet jos tuščios.
Jose nėra tabako.
Gal tave domintų rožančiai?
Ar apklotai?
Apklotai.
Taip, mano gerasis drauge. Šaudmenys?
Man reikėtų trupučio tabako.
Na, gali būti, kad dar turiu užsilikusias vieną ar dvi tabako suktines.
Iš mano nuosavų santaupų, suprantate?
Tik geriems draugams.
Gerasis Dieve!
Tu William Blake'as.
Taip, tai aš...
Teatleidžia man Dievas Visagalis!
Pone, ar nebūtų akiplėšiška iš mano pusės paprašyti jūsų...
autografo?
Prašyčiau, pone. Man būtų didelė garbė.
Atsiprašau.
Štai mano autografas.
Dievas prakeiks tavo sielą pragaro ugniai.
Jau prakeikė.
Aš pavargau.
Išbalnosiu arklius.
Matau, tu dar gavai balto žmogaus metalo.
Taip. Panašu, kad aš traukiu kaip magnetas.
O, žmogau...
Gera diena išvykai kanoja.
Nieke?
Tai ta valtis,...
kuri perplukdys mane per vandens veidrodį?
Ne.
Ji ne tokia stipri, William Blake'ai.
William Blake'as dabar legenda,...
jis geras mano draugas...
Stokis, William Blake'ai.
William Blake'as.
Eik išdidžiai, William Blake'ai.
Štai tas žmogus. Aš pažįstu jį.
Jis didis jūrinių kanojų statytojas.
Labas.
Aš išklojau tavo kanoją kedro šakomis.
Jau laikas keliauti, William Blake'ai.
Laikas sugrįžti ten, iš kur atkeliavai.
Turi omeny Klyvlendą?
Atgal. Ten, iš kur atkeliauja visos dvasios...
ir kur visos dvasios išeina.
Šis pasaulis nebetrikdys tavęs.
Radau truputį tabako.
Tabakas pravers tau kelionėje,...
William Blake'ai.
Nieke.
Aš nerūkau.
Aho, William Blake'ai.